5, 9, 10, 11, 12, 13, 19, 17...
Arnie, mănâncă nişte pui.
Nu vreau pui, Gilbert.
Vrei nişte porumb?
- Da, vreau puţin porumb. - La nişte porumb. Poftim.
ARN IE
Nu e din ăla bun.
Gilbert?
O să ajungă curând, pentru că trebuie să mă întorc acasă, ştii?
- Destul de curând. - Vreau să vină.
- Vrei să te duci acasă? - Nu. Vreau să-i văd.
Bine.
O să ajungă curând, nu?
Câţi kilometri mai au până o să ajungă, Gilbert?
- Trei milioane, amice. - Trei?
- Da. - Bine.
Gilbert! Ei sunt, nu? Gilbert, uite, ei sunt!
Uite! Hai mai aproape!
Uite-i, Gilbert! Vin!
Claxonează! Claxonează!
Fratele meu Arnie urmează să împlinească 18 ani.
Familia mea plănuieşte o mare petrecere pentru el.
Privitul camperilor e ritualul nostru anual.
Fac exact ceea ce trebuie doar trecând pe acolo.
Doamne, Arnie, ce mare te-ai făcut!
Curând n-o să te mai pot duce în cârcă.
Nu. Ştii, tu te faci mai mic, Gilbert.
Te faci mai mic. Te micşorezi.
Te micşorezi, Gilbert. Te micşorezi.
Micşorezi, micşorezi, micşorezi!
Endora.
Noi suntem din Endora.
Descriind Endora, e ca şi cum ai dansa fără muzică.
E un oraş unde nu se întâmpla mai nimic.
Şi nici n-o să se întâmple.
E lucrez la băcănia lui Lamson.
Şi la kilometri depărtare de oraş, pe autostradă, e Foodland,
unde toţi îşi fac cumpărăturile.
Aici locuiesc cu familia mea.
Tata a construit casa şi datoria mea e să o întreţin.
Doctorii au spus că vom fi norocoşi dacă Arnie apuca vârsta de 10 ani.
Păi, a împlinit 10 ani şi acum doctorii spun:
"Oricând. Arnie poate muri oricând."
În unele zile vrei ca el să trăiască,
în altele, nu.
- Ce e, amice? - L-am omorât.
- L-am omorât, Gilbert. L-am omorât. - Ştiu, amice. Ştiu.
Sora mea mai mare, Amy, e mai mult ca o mamă.
Ea se ocupa de cantină de la şcoala elementară din Motley,
până când a ars, anul trecut.
Cealaltă soră a mea, Ellen, abia a împlinit 15 ani.
A scăpat de proteză dentară
şi de zile bune se plimba de colo-colo şi tot spune...
de parcă nu-i vine să creadă că îşi simte dinţii.
Mai am un frate, Larry, dar el a plecat.
Şi apoi e mama, care în tinereţile ei era cea mai drăguţă faţă de pe aici.
De când tata s-a spânzurat, acum 17 ani, mama a fost foarte ocupată.
Vedeţi, mama nu se pricepe să te ia pe ocolite.
N-a mai ieşit din casă de 7 ani.
Eu sunt Gilbert.
Gilbert Grape.
- Scumpete? Unde e scumpetea mea? - Nu ştiu, mamă.
- Doar strictul necesar. - Bine.
Gilbert. Dă-I jos de acolo.
- Arnie? - Grăbeşte-te!
Hai să mergem.
- Amy, l-ai văzut pe Arnie? - Nu.
- Credeam că e cu tine. - Nu, nu.
- Pe unde o fi? - Habar n-am!
Ellen, l-ai văzut pe fratele tău?
- E în copac. - Ellen, nu e în copac!
Gilbert l-a căutat deja acolo, nu-i aşa, Gilbert?
Da, aşa e.
Nu face asta. Să nu mai faci! M-ai speriat. Vino încoace.
- Nu, stai. Am fost acolo sus, Gilbert. - Da, ai fost în copac.
Am fost acolo sus.
Vă pot ajuta cu ceva?
- Nu. - Mulţumim şi la revedere!
- Gilbert? - Domnule?
- Se întâmpla ceva la Foodland? - Nu ştiu, dle.
Nu fac cumpărăturile acolo. Mai bine mor.
Îţi zic eu că la Foodland se pune ceva la cale.
E vorba de homari, nu-i aşa?
Grămezi de homari într-un bazin. Am dreptate?
N-ar trebui să-ţi faci griji pentru asta. E doar o fază.
Lumea se va întoarce aici, crede-mă.
- Crezi? - Da, da.
Felul în care o spui mă face să cred că vorbesc cu tatăl tău.
- Pot să iau astea două, Gilbert? - Nu, doar una.
- Pot să iau astea două? - Ia-le.
Spune "mulţumesc".
- Salut-o pe mama ta din partea mea. - Bine. Ne vedem mâine.
Gilbert? Era dna Carver. Ar vrea să-i aduci cumpărăturile. Poţi?
- Bună, Gilbert. - Bună.
- Băieţi, duceţi-vă afară. - Dar nu vrem.
- Da, nu vrem. - Duceţi-vă la joacă.
Arnie, treci înapoi în camion. Continuă să numeri, da?
Bine. Da' numărăm...
5, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16...
Copii, haideţi să ne jucăm! Haideţi!
Avem trambulină. Haideţi, băieţi! E distractiv!
Îngheţata se va topi... curând.
Ai dreptate. Se topeşte.
Dumnezeule!
- Vai de mine! - Dumnezeule!
Veniţi aici sus. Vreau să vă arăt.
- Eu nu vreau. - Nici eu.
- Nu vreţi? - Eu vreau... o piscină.
- Vrei piscină? - Da, vrem o piscină.
Haideţi aici, sus! Sus, sus, sus...
Gilbert ne-a adus cumpărăturile.
Gilbert, vino aici o secundă.
- Poftim. - A, nu, nu...
Nu, nu, poftim. Insist. Meriţi.
- Mulţumesc. - Eu îţi mulţumesc.
- Pa, Gilbert. - Pa.
Gilbert?
Să treci pe la biroul meu.
Trebuie să vorbim.
Bine.
Arnie?
Băiete, e foarte periculos acolo. Dă-te jos.
Arnie, dă-te jos!
Hai, băiete. Ne-am distrat destul pentru o zi. Dă-te jos.
Nu mi-e frică!
- Fiule? - Da?
- Dă-te jos. - Nu!
Nu cobor! Mă duc acolo sus!
- Fiule, dă-te jos. - O să mă duc acolo sus!
- Arnie? Arnie, hai jos, amice. - Bună!
Gata, băiete. Dă-te jos.
Mă duc aici sus!
- Hai, băiete. - Mă duc mai sus ca de obicei!
- Mă duc sus! - Se va întuneca curând. Dă-te jos.
- Salut. - Salut, Bob.
Uite. Lar o luăm de la capăt.
Nu prea îmi place să lucrez la carburator şi vă pot spune,
fără să mă uit în el, că e o unitate foarte complicată.
Înţeleg. Pot să-I repar singură, dar am nevoie de piesa.
Uite, lasă-mă să-ţi arăt.
Vezi, e chestia asta mică de aici. Vezi, acul supapei e uzat.
Şi am nevoie de unul nou. Îl putem comanda?
- Da, doamnă. ÎI pot comanda. - Cam cât credeţi că o să dureze?
- Probabil o săptămână. - O săptămână?
Nu ne face să venim după tine.
Eu... nu trebuie să veniţi după mine. Mă duc aici, sus!
Arnie?
N-o să cad!
Mi-a căzut pantoful.
Mi-a căzut pantoful, Gilbert.
Cunosc un băiat al cărui nume e Arnie.
Mai are puţin şi face 18 ani şi o să aibă o petrecere mare.
Ştiu un băiat al cărui nume e Arnie.
Dă-te jos, amice. Haide!
Chibrit în rezervorul de benzină Bum-bum!
Chibrit în rezervorul de benzină Bum-bum! Bum-bum...
Bravo, băiete!
Hai jos, amice! Hai jos!
Haide!
Aşa, Mulţumesc mult, Jerry. Îmi pare tare rău.
Bravo, băiete! Bravo!
Acum îl voi duce acasă. Promit că nu se va mai întâmpla.
Băiete, auzim asta de fiecare dată. Şi după câteva zile iar se urcă acolo.
Da, dar asta e ultima oară. Nu, amice?
- E ultima oară. - Da.
- Haide. Să mergem. - Vreau să mă întorc iar acolo sus.
- Vreau să mă duc iar acolo. - Arnie, omule, bună treabă!
- Nu-I atinge. - Bună încercare!
Bravo, Arnie! Mai faci o dată pentru mine?
Pleacă de aici!
- Mă poţi ajuta mai târziu? - Da.
- Cu frigiderul. - Cu ce?
- E ceva în neregulă cu frigiderul. - La partea electrică?
- Nu ştiu. Poate. - Bine. Trebuie să-mi iau sculele.
- Pa! - Trec pe la voi veni mai târziu.
- Să ai grijă, da, Arnie? - Bine.
- Să nu mai dispari aşa, da? - Bine. Am dispărut. Am dispărut aşa.
- Te rog să nu mai dispari. - Dă-i drumul.
- Gilbert, aduci tu laptele? - Promit, mamă.
- Bun băiat. - Am dispărut aşa.
Mâncare.
- Putem vorbi despre petrecere? - Sigur.
- Eu sunt gata. - Ellen se ocupa de ornamente.
Ce ziceţi de... violet, portocaliu şi verde?
- Sună bine. - Culori tematice.
- Sună bine. - Eu mă ocup de mâncare, de tort.
Arnie, o să fac ceva special pentru tine.
Şi, mamă, poţi supraveghea totul. Toată lumea e de acord?
- E dezgustător. - Sună bine.
Şi eu?
Tu eşti invitatul de onoare. Ce zici de asta?
Gilbert şi eu? Petrecerea mea! E a mea! Eu ce fac?
Tu trebuie doar să fii acolo. Asta e treaba ta.
- Tu trebuie doar să fii prezent. - Nu trebuie să faci nimic altceva.
Tot ce trebuie să faci e să împlineşti 18 ani.
Ştiţi, mai rămâne Gilbert.
Eşti singurul care n-are de făcut nimic.
- Ai vreo idee? - Sigur că are.
- Nu, n-am. Nu, n-am. - Ba da, ai.
Am aproape 16 ani şi am pagini întregi de idei.
Ellen...
Ea a creat un întreg tort, iar tu n-ai făcut nimic.
- Încetează, Ellen. - El nu face niciodată nimic.
Vă rog, putem face ceva ca o familie?
- Nu e corect, mamă! - Pot fi scuzat de la masă?
- Planificam asta ca o familie. - E petrecerea mea!
Vă cer prea mult?
Deci va fi copia fidelă a celei pe care au construit-o în Boone.
- Serios? - Nu e mare lucru, Gilbert.
Pentru că toate Burger Barns sunt construite la fel.
Sunt prefabricate. Ei doar le expediază.
E atât de eficient. E uimitor.
În câteva zile poate fi un nou restaurant acolo.
Azi treceam pe lângă şantier.
Ştii, îl înălţa chiar pe drumul de la Foodland.
Directorul general era acolo. Şi îi spun:
"Pot completa o cerere?" La care el: "Sigur că da."
Şi am completat. Arată foarte bine. S-ar putea să port o uniformă de-aia,
să învârt nişte burgeri, să sărez nişte cartofi...
Nu se ştie niciodată.
Ar putea fi cel mai bun lucru care mi s-a întâmplat vreodată.
Pleacă de aici.
Am văzut-o!
Am văzut-o, am văzut-o!
- N-a fost frumos din partea ta. - Ce? Ce am făcut?
Ştii ce ai făcut. Aia e maică-ta.
- E mama ta. - Ştiu.
Nu te înţeleg, omule. Pur şi simplu nu înţeleg.
- Să mergem, amice. - Bine.
Fugi! Fugi!
- Pa, pa, mamă! - Pa, băieţi!
Gilbert, te micşorezi. Te micşorezi, micşorezi, micşorezi!
- Încă nu mi-e somn, Gilbert. - Trebuie să te culci, da?
- Bine. Pa. - Nu, nu "pa", ci "noapte bună".
Da!
"Pa" se spune atunci când pleci, iar noi nu plecăm nicăieri acum.
Ştiu asta.
- Iisuse, ştiu asta, Gilbert! - Ne vedem mâine.
Nu plecăm nicăieri!
- Pa! - Arnie.
- Trebuie să lucrezi până târziu? - Da, trebuie.
- Bună, Arnie! - Bună ziua, doamnelor!
Trebuie să mă întorc.
- Cum e maică-ta? - Grasă.
- Hai... Nu e chiar aşa de mare. - Ce?
Ascultă, am văzut un tip la bâlci care era... un pic mai mare.
Un pic mai mare?
Uite, ce vreau să spun e că nu e cea mai mare pe care am văzut-o.
Tucker, e o balenă.
Păi, scoate-o şi tu la o plimbare din când în când. Scoate-o la jogging.
Salut, Bobby!
- Dă-i o şansă. Asta vreau să zic. - Salut, băieţi!
- Cum îţi merge afacerea? - Nu prea merge. Nu moare nimeni.
Dacă voi, băieţi, i-aţi da o şansă.
Spuneam că nu e un lucru pe care să-I fac de unul singur.
Uite, ei folosesc ulei vegetal. Ştii ce e ăla? Probabil că nu.
Nu.
Probabil nici nu se vinde aşa ceva la băcănia lui Lamson.
E inovator. Face cartofii prăjiţi foarte crocanţi şi... un produs unic.
La Burger Barn... Uită de Wendy's, de Burger King, de McDonalds...
Alea sunt vechituri. Burger Barn e inovator.
Adică, chiar l-aş susţine. E un loc inovator.
Au creat barul cu salată,
care acum e copiat de fiecare lanţ de fast-food din America.
- Da. - Ei au venit cu ideea asta.
15 feluri de sosuri pentru fiecare salată şi două soiuri de salată.
Doar atât de interesează să mănânci.
Ori treci de la funcţionar la bucătar, de la bucătar la director adjunct,
sau de la funcţionar la casier principal până la director adjunct.
Şi de la director adjunct, poţi ajunge manager şi apoi director regional...
- Uită-te la micuţele astea... - Adică lăcustele mele.
- Să încercăm asta. - Pentru prietenul meu.
- Aşa, băiete. - Ce spui, Arnie?
Mulţumesc. Mulţumesc, mulţumesc, mulţumesc.
Gilbert.
Joia asta.
- E aniversarea noastră. - Bine.
Bună.
Gilbert.
O să am nevoie de o livrare mai târziu.
Vă doresc o zi frumoasă.
Gilbert?
E în spatele chipsurilor.
- Ai o livrare, băiete. - Poftim?
Ai o livrare. O să aibă nevoie de ajutor.
Da, dle.
- Asta e bicicleta ta? - Da.
O fac eu, Gilbert. O fac eu.
- Stai o secundă. - Am pus-o!
- Am reuşit, nu? - La te uita.
Da... la te uita.
- Aş putea să fac pipi oricând. - Arnie. Nu.
Oricând.
- Scuză-mă. În ce direcţie...? - Continuă să mergi drept.
În regulă.
Mama mea... mama mea vrea să împlinesc 18 ani.
O să am o mare... mare petrecere, nu, Gilbert?
- Da. - Când va fi petrecerea?
Peste 6 zile.
Şase zile până la petrecerea mea şi o să împlinesc 18 ani.
- Am 18 ani, iar tu nu eşti invitată. - Arnie... Nu fi nepoliticos.
E în regulă. E sincer. Nu mă deranjează.
- Am luat cumpărăturile! - Bine. Ai grijă cu ele.
Am luat cumpărăturile. Le-am luat, da?
- Gilbert. - Nu, Arnie.
- O, nu! - Îmi pare rău.
- Îmi pare foarte rău. - Nu-i nimic.
- Nu-ţi face griji. - Nu, chiar... chiar îmi pare rău.
E în regulă.
- Îmi pare rău. - Să nu-ţi pară.
Ţie îţi pare rău? Nu.
Mie nu-mi pare rău. Lui nu-i pare rău. Nouă nu ne pare rău. Să nu-ţi pară rău.
Mie nu-mi pare rău.
Dacă o să vină lumea aşa devreme, ar trebui să avem nişte aperitive.
Da, ar fi bine. Ştii cârnăciorii ăia mici Vienna?
Îi pui în jeleu de struguri şi ketchup şi faci un sos.
- Eu vreau hot dog, mamă. - Ce ziceţi de covrigei?
Ştiţi aperitivele hawaiene? Se iau bucăţi de ananas din conservă,
le înfăşori în felii de sunculiţă şi înfigi o scobitoare în ele.
- Cum găteşti sunculiţă? - În tigaie la cuptor.
Dar sunculiţă n-o să fie crocantă dacă o coci în cuptor, pe o hârtie.
- Ba o să fie. - Şi nimeni nu vrea unsoare...
- Eu vreau hot dog! - Nu, le ştergi de zeamă...
- Mamă, eu vreau hot dog! - O să avem hot dog, dragă.
- Mama... - Îţi promit că o să avem hot dog.
Gândiţi-vă la petrecere. La fiecare petrecere la care am fost...
- Ellen. - Este...
- Ellen? - Ce e?
- Poţi să nu vorbeşti cu gura plină? - Poftim?
Mi se face rău. O să vomit.
- Bine, tată. - Ellen.
- Sigur, tată. - Vreţi să încetaţi?
- Bine, tată. Sigur, tată. - Ce drăguţ.
- Potoliţi-vă. - Tata e mort, Ellen.
- Gilbert! - Nu pot să cred că ai spus asta!
- Taci! - Tata e mort!
- Arnie. - Tata e mort!
- Arnie. Arnie... - Tata e mort!
- Doamne. - Tata e mort! Tata e mort!
- Arnie, gata! Mamă, nu te supăra. - Tata e mort!
- Fă-I să se oprească. - Arnie, taci!
Mort! Mort! Mort...
Încetează!
Încetează, încetează, încetează...
Am zis să încetezi!
Amy?
Ar trebui să fie 5 pe 25 sau 5 pe 30 şi spaţiul dintre ele e...
Acum e de 60 de cm. Şi asta ar trebui să aibă 40 de cm, standard.
Şi asta de aici... O vezi? Podea plată...
Odată ce lemnul îmbătrâneşte, pur şi simplu o să cazi prin ea.
Presupun că tata n-a fost un tâmplar prea bun.
Gilbert, de ce a folosit 5 pe 25 în loc de 5 pe...
Tucker!
Ce?
- Vorbeşte mai încet. - Scuze.
Vine. Hei! Vine!
Sunteţi bine?
- Da. - Da, sunt bine.
- Mulţumesc că ai venit. - Da, o să trec mâine cu lemnul.
- Grozav. Să facem totul în linişte. - Am uitat să-ţi spun.
- Ce? - Burger Barn. Am intrat.
- Am fost chemat. - Bine.
Nu e prea târziu, să ştii. Noapte bună.
Cred că doarme.
Gilbert, ce faci?
- Dă-mi aia. - Scuze, mamă.
Mama?
Ţi-am făcut patul.
- Pentru ce? - În caz că vrei o schimbare.
Mă simt bine aici.
- Eşti sigură? - Da.
Poftim.
Poftim, mamă.
Mulţumesc, copii.
- Noapte bună, mamă. - Sunteţi de mare ajutor.
L-am dus cumpărăturile, am vorbit puţin şi asta a fost.
- Am lăsat-o acasă. - Ce face aici?
Ea... nu ştiu. Într-un fel, stă aici. Cred că li s-a stricat maşina.
Haide... Se vede pe fata ta că...
Nu vreţi să nu vorbim despre asta acum? Putem schimba subiectul?
Vreau o piscină.
Bine.
- Îmi spui mai târziu? - Îţi spun tot mai târziu.
Uitaţi-vă la oamenii de acolo.
Râd, sunt fericiţi, le cu fac cu mâna prietenilor lor...
Dar în ziua următoare şi ăsta e lucrul pe care nu-I ştiu,
ar putea ajunge într-un sicriu. E cam dur.
Dar e şi amuzant.
- Ai făcut vreodată...? - Ce?
Ştii tu...
Eşti tentat să... te prosteşti cu cadavrele?
- Întotdeauna am vrut să întreb. - E în regulă.
Îmi cer scuze dacă te-am supărat.
Nu. Oamenii sunt foarte curioşi în legătură cu asta.
Nu trebuie să-mi spui nimic. Nu e cazul să vorbim despre asta.
Cel mai rău lucru pe care îl facem e că luăm cadavrele, cele groteşti,
cele foarte urâte şi facem glume pe seama lor. Glume inofensive.
Dar inventăm unele foarte bune. Eu şi tatăl meu.
Dar... ei sunt morţi. Nimeni nu poate vedea asta. Nimeni nu aude nimic.
- Bună, băieţi. - Bună ziua, dna Carver.
Aceste glume nu rănesc pe nimeni. Nimeni nu ştie că le facem.
Gilbert, aştept telefonul tău.
Dle Carver, n-am mai văzut-o pe mama dv. La biserică în ultimul timp.
- Ce mai face? - Bine. E bine.
Mulţumesc. La revedere.
- Vrea... să te omoare, aşa-i? - Preferi un coşciug de bronz?
Gilbert! Poate să-mi dea careva o mâna de ajutor aici, jos?
- Ce? - Să mă ajute cineva cu lemnul.
Arnie?
Vrei să-I ajuţi pe Tucker?
Arnie, du-te şi ajută-I pe Tucker la subsol.
- Arnie, de ce nu te duci la subsol? - Nu vreau să mă duc acolo, Gilbert.
Te rog!
În niciun caz! În niciun caz! În niciun caz! Tu!
- Du-te acolo jos, Gilbert. - E vreo problemă?
- Gilbert? - Tata e acolo!
Tata e acolo!
Arnie, taci!
Taci! Taci!
Haide!
Arnie!
Nu e amuzant!
Vino înapoi!
Nu-ţi face griji. Sunt 5 pe 15. Ştii, astea ar putea ţine pe oricine.
- Am uitat. - Poftim?
Am uitat că acolo e locul unde tatăl tău...
Da.
Îmi pare rău.
Nu, e în regulă. Nu-ţi face griji.
- Nu, Arnie! Nu! Fără căţărături! - Vreau să mă duc sus!
Arnie! N-o să te duci iar!
- Vreau să mă duc sus! - Dă-te jos!
Dă-te jos!
Nu te duci nicăieri! Nu e prea distractiv, aşa-i?
Vreau să mă duc sus!
Nu!
Mergem acasă!
Ellen, nu! Opreşte-te! Ţi-am spus să nu-I atingi.
Ce-ar fi trebuit să fac? Voia să se cătare iar.
Nu-mi pasă. Pleacă de aici. Pleacă de aici!
Lasă-mă să văd, amice. Hai. Lasă-mă să văd.
Lasă-mă să văd. Minunat. L-ai făcut să sângereze!
Ce spune Gilbert? Dacă te loveşte cineva
sau doar pune un deget pe tine, tu ce faci, Arnie?
O să-mi spui şi apoi o să te îngrijesc, da?
- Şi de ce o să am grijă de tine? - Gilbert.
- Pentru că eşti Gilbert. - Pentru că sunt Gilbert.
Pentru că nimeni nu-i face niciun rău lui Arnie, da?
Vrei să-ţi iei nişte bomboane?
- Pot să vorbesc puţin cu tine? - Ce vrei?
- Trebuie să fim mai atenţi cu el. - Ce?
Trebuie să ne străduim mai mult.
Mă asculţi?
- Al meu. - Lar tu...
Tu trebuie să stai aici. Să stai aici, pe veranda asta. Să nu pleci nicăieri.
- Nu pleca nicăieri! - Nu pleca nicăieri.
Nu plecăm nicăieri, Gilbert. Nu plecăm nicăieri, ştii?
Nu plecăm nicăieri. Nu plecăm... Nu plecăm nicăieri.
Nu plecăm nicăieri! Nu plecăm nicăieri!
Gilbert, nu plecăm nicăieri. Nu plecăm nicăieri!
Unde pleci?
Aştept! Aştept telefonul ăla, Gilbert!
Bună, Gilbert!
- Uite. Vino aici! - Ce?
E o călugăriţă.
Ştii cum se împerechează? Masculul se furişează pe femelă,
iar ea îi va muşca capul şi restul corpului va continua să se împerecheze.
Şi când termină, ea îl va mânca. Ea va mânca ce a mai rămas din el.
Bunico, avem companie. Vrei să mănânci?
- Serveşte-te. - Mulţumesc.
Am pierdut mitingul din Des Moines.
Dacă plecăm vineri, ajungem la timp în Colorado Springs şi o să-i prindem.
- Ai fost vreodată în Colorado? - Nu, doamnă.
Trebuie să fie minunat.
Trebuie să fie incredibil de frustrant să fii blocat aici, în Endora.
Locul ăsta e la fel de bun ca oricare altul.
Crezi?
Ea trebuie să ştie.
Becky a fost cam prin toate locurile posibile.
- Locuri care nici nu ştiam că există. - Sunt o faţă de lume.
Eu mi-am petrecut majoritatea vieţii în acelaşi loc.
De ce? Nu mai contează. Oricum, ea m-a încurajat să plec.
Şi acum nu mai poate sta locului.
E cea mai deşteaptă şi cea mai frumoasă fată din lume.
Nu-i aşa? Nu-i aşa că e frumoasă? Nu-i aşa că e frumoasă?
Îmi pare rău. Are chestia asta cu frumuseţea care...
Da, am observat asta.
Nu prea mă pasionează chestia asta cu frumuseţea exterioară.
- Pentru că... nu durează. - Aşa e.
Eşti, ştii... În cele din urmă, faţa ţi se va râdă, o să ai părul cărunt...
- Sigur. - Sânii ţi se pot lăsa...
Şi ce dacă? Important este ceea ce faci.
- Nu? - Da, sigur.
Şi tu ce vrei să faci?
Nu ştiu. Nu prea ai ce să faci pe aici.
Poţi să te gândeşti la un lucru.
Gândeşte-te la un lucru pe care oamenii îl fac aici.
Mulţumesc.
Mi-a părut bine să te cunosc.
Să fii cuminte.
- Bună. - Bună!
Mi-o dai pe a ta şi eu ţi-o dau pe a mea?
- Cea de deasupra e perfectă. - Nu, o vrem pe cea mare!
- Să mergem. - Ia-o pe cea mare!
- Haide, mamă. Te rog! - Poftiţi, băieţi.
- O vreau pe cea mare. - Da, asta e bună.
Se schimbă.
Asta e sălbatic la apus.
Se schimbă foarte, foarte încet în faţa ochilor tăi.
Iubesc cerul.
E atât de... nelimitat.
E mare. E foarte mare.
"Mare" nici nu-I poate defini. Cuvântul "mare" e aşa de mic.
Ar trebui să găseşti nişte cuvinte uriaşe ca să descrii cerul.
Ce?
Trebuie să mă duc să fac ceva. E o chestie de familie.
Vrei să te las undeva în oraş sau vrei să...
Nu, de fapt, o să stau aici.
Aş putea să mă întorc. Adică, pot să mă întorc şi...
- Adevărat? - Da. O să fii aici?
- Da. - În regulă.
O să stau aici.
- Bine. O să mă întorc repede. - Bine.
- Gilbert! - Amice, haide. Trebuie să mergem.
Trebuie să mergem. Să mergem, să mergem.
- Gilbert, unde e rata? - Unde e rata?
Nu văd rata nicăieri. Găseşte-o!
- Uite. Unde e rata? - Unde e rata?
- Se ascunde. Găseşte rata! - Arnie, n-am timp pentru asta.
- Ridică bărbia. Aşa, bine. - Răţuşca.
Bravo. Ştii ce? Eşti un băiat aşa de mare.
- Da. - Eşti un băiat aşa de mare.
- Sunt un băiat mare. - Ştii ce?
Sunt convins că ai putea să faci asta singur, dacă ai vrea.
- Poţi să faci asta singur? - Sunt un băiat mare.
- Da, eşti băiat mare. - Băiat mare.
- La asta. - La asta.
- Spală tot. Prosoapele tale sunt aici. - Bine.
- Şi halatul e acolo. - Bine.
- Băiatul mare se va spăla singur. - În regulă. Bine.
- Trebuie să plec. - Bine.
- L-ai pierdut. - Ce am pierdut?
- Apusul. - Serios?
- A fost frumos. - Asta e.
Mi-ar plăcea să văd unde stai.
- Nu, n-ai vrea. - Hai să mergem să văd un stai.
Haide.
Părinţii mei s-au despărţit când eram copil.
Călătoresc de la unul la altul, pentru că se mută tot timpul.
- Dar e bine. E viaţa mea. - Da...
Noi nu ne prea mutăm. Adică, am vrea, dar...
mama e, într-un fel, ataşată de casă.
Ataşată, nu e cuvântul potrivit. E cam prinsă acolo.
- Ce vrei să spui? - Asta e. Asta e casa.
E uimitoare.
Adică, ce mică pare de aici, având în vedere...
dimensiunile lucrurilor care se afla înăuntru.
Nu ştiu...
Ai văzut vreodată o balenă eşuată, la televizor?
- Da. - Da.
Aşa e ea. Aşa e mama mea.
Şi tatăl tău?
M-am simţit bine în seara asta.
Ştiu.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Nu. Nu...
Arnie. Haide. Îmi pare rău, amice. Haide.
Poftim. Eşti bine. Eşti bine, amice.
Haide. Încălzeşte-te. Doamne, îmi pare rău. Îmi pare rău, amice.
Îmi pare rău. Îmi pare tare rău.
Vrea cineva să-mi explice?
- Gilbert se ocupa cu baia. - Aş fi putut să mă înec.
Aş fi putut să mă înec!
- Nu mai vreau baie. - Dar nu te-ai înecat, scumpule.
- Ai fi putut, dar nu te-ai înecat. - Nu mai vreau baie, mamă.
Vă cer prea mult dacă vreau să-I văd pe băiatul ăsta împlinind 18 ani?
- Nu. - E gata masa!
Unde ţi-e capul în ultimul timp, Gilbert? Unde ţi-e capul?
- Gilbert? - Îmi pare rău, mamă.
Îmi pare rău nu e de ajuns. Trebuie să faci mai mult de atât.
Trebuie să faci mult de atât.
- Şefu', ăsta e preţul corect? - Da.
- Cred că ar trebui să fie mai mare. - Poate la Foodland.
Întotdeauna am avut un preţ rezonabil la murături.
Poftim.
- Gilbert, am o livrare pentru tine. - Pare urgenţă.
- Afară. Ieşiţi afară la joacă, acum. - Dar...
Chiar acum. Repede!
- Bună, Betty. - Bună.
Gilbert, poţi forma numărul ăla de acolo pentru mine?
- Mâinile mele sunt... - Da, sigur.
- Ce mai faci? - Bine.
Te-am văzut aseară.
Cine e fata?
- Sună. - Sunt... scuze. O secundă.
- Ce bun e. Gusta. - E bun. Sună.
O secundă.
Alo? Ken Carver aici. Asigurări Carver.
Alo?
- Dle Carver? - Cine e?
- Sunt Gilbert. - Gilbert?!
- Nu credeam că mai suni, Gilbert. - Serios?
- Da. Mă poţi condamna? - Nu. Nu!
Adică, de câte ori trebuie să te rog şi tu tot nu vrei să mă vizitezi?
- Păi, sunt aici acum. - Aniversare fericită.
Păi, nu putem discuta la telefon.
Cel mai bine ar fi să ne întâlnim fata în faţă. Ca doi bărbaţi.
- Nu eşti de acord? - Ba da.
Azi e ziua ta norocoasă. Tocmai am avut o contramandare.
Poţi veni acum? Eşti liber?
Ăsta e un "da", Gilbert?
- Bine. - În regulă.
- Te aştept aici, Gilbert. - Pa.
Vrei să fiu omorât? Vrei să mă omoare?
Mă jucam doar. Tu nu vrei să te joci?
E aiurea. Eu... trebuie să plec.
- Nu trebuie să pleci! - Ba da.
E fata aia nouă, nu-i aşa?
Nu, e soţul tău. Vrea să mă duc la biroul lui chiar acum.
Dacă ieşi pe uşa aia...
Să nu îndrăzneşti să ieşi pe uşă.
Pari nervos, Gilbert.
Şi eu aş fi nervos în locul tău.
Dacă aş fi în situaţia ta, aş fi panicat.
Ţi-am citit dosarul. N-ai nicio asigurare medicală importanta.
Nici în caz de catastrofă, nici asigurare pe viaţă.
Gilbert, dacă s-ar întâmpla ceva cu tine?
Ceva imprevizibil? Ceva neaşteptat? La întâmplare?
Un accident, poate. Familia ta ce face?
Te gândeşti vreodată la familia ta?
Nu te mai gândi la tine, gândeşte-te la ei.
Doar nu vrei să-i laşi cu mâna goală.
Ken Carver la telefon.
Nu poate să aştepte? Sunt în mijlocul...
Betty, te rog, calmează-te.
Calmează-te. Nu, nu... Continuă...
Nu.
Nu, nu. Calmea... O să... Vin acum.
Probleme acasă. Sunt sigur că înţelegi.
La naiba. Maşina e la Betty. Gilbert, nu vrei să mă duci tu?
Dumnezeule! Betty! Ce dracu' se întâmplă aici?
Todd? Doug? Betty, ce se întâmplă aici? Nu-mi vine să cred!
Super!
Doamne!
Băieţi, veniţi.
Haideţi să-i arătăm mamei prăjiturile pe care le-a copt pentru noi.
E grozav.
E în regulă. Totul e în regulă.
Uite, dragă, sunt bune. Au gust bun.
Sunt puţin arse pe deasupra, dar sunt bune.
Sunt minunate.
Băieţi, mâncaţi nişte prăjituri făcute de mama.
Sunt chiar bune. Poftiţi. Haideţi, băieţi. Faceţi-o pe mama fericită.
Faceţi-o pe mama fericită. Luaţi nişte prăjituri. Vă rog.
Aş fi putut avea pe oricine. Pe oricine!
- Dar... te-am ales pe tine. - E o piscină, fiule!
Ţi-am luat o piscină adevărată, pentru Dumnezeu! Uite! E apa aici!
Vino aici! Treci aici! Intră în piscină!
Treci în piscina cu fratele tău! Vino aici!
- De ce m-ai ales pe mine? - Treci în piscină!
Da. Uite. Apa adevărată, băieţi. Bun, deci nu...
- Pentru că... - Vă dau tot ce am, pentru Dumnezeu!
... Întotdeauna am ştiut că vei fi aici. Pentru că...
Pentru că ştiam că nu vei pleca niciodată.
O trambulină? Ce dracu' vreţi mai mult? Ce? Pentru Dumnezeu!
Fiule, treci înapoi în piscină. Treci înapoi în piscină.
O să ne bucurăm cu toţii de ea! E distractiv, nu-i aşa?
Fac tot ce pot. Nu pot să fac mai mult!
Nu pot da mai mult! Am dat destul deja!
- Cred că ar fi mai bine să plec. - Nu încă.
Arthur, toată viaţa mea m-am întrebat, unde e?
În momentul aşa, chiar acum, la ce se uita? La ce se gândeşte?
Cred că e timpul pentru Arnie să facă baie.
Nu!
Nu crezi că e timpul ca Arnie să facă baie, Gilbert?
Lasă-I să pută.
Nu vreau să fac baie!
ÎI ştiţi pe dl Carver?
Păi, e mort.
E mort.
Gata, copii, grăbiţi-vă. Să mergem.
- Salut. - Salut.
- Ce s-a întâmplat? - S-a înecat.
- Glumeşti? - Nu. În aia.
E o piscină pentru copii. Nu înţeleg.
- Are 30 de cm adâncime. Ciudat, nu? - Da.
S-a înecat!
Haide...
A făcut stop cardiac.
Capul aplecat în faţă, genunchii strânşi şi a căzut cu faţa în piscină.
Când ea l-a găsit, el era deja mort.
Chestia asta n-o ştim. Chestia asta n-o ştie nimeni.
Nu, ştiu eu. Am văzut cadavrul. L-am pregătit. Ştiu exact ce...
Aş fi văzut dacă era vreun semn că s-ar fi zbătut.
- A fost crimă. - Nu.
Tu ce crezi?
Nu ştiu. E posibil.
Bob, e vorba de mii şi mii de dolari.
Nu mai trebuie să muncească tot restul vieţii.
Chiar dacă voia să-I omoare, ceea ce n-a făcut, când vezi pe cineva
cu capul în piscină, inert, sau dacă se mişca aşa...
- Dar nu se mişca... - Nu ştii asta!
A suferit un infarct foarte puternic. Puternic
- Deci nu e nimic ciudat? - Nu.
Gilbert, uite! E fata aceea! Gilbert, e fata aceea!
- E perfect logic. - Chiar dacă e... Ascultă.
Aşteaptă un minut, Tucker.
Nu vorbim despre a lua un pistol şi a împuşca pe cineva.
Vorbim despre a împinge ceva ce se îndreaptă deja în direcţia aia.
- Te rog, joacă-te cu mine acolo. - Bine.
- Bună. Ce mai faci? - Bine.
- Vrei să ne jucam acolo? Vrei? - Bine, ne vom juca.
- Linişteşte-te. - Ne vom juca!
- Ne duci cu maşina? - Da.
- Deci, asta e. - Da, bănuiesc.
Piesa magică.
Piesa magică?
Piesa magica, Gilbert?
- Putem să... - Bunico, uite-o.
- Mulţumesc. - Ne putem juca acum?
Ce ne vom juca?
- Bună. - Bună.
- Gilbert? Vrei să mă ajuţi? - Da, sigur.
- Stai o secundă. - Bine.
Încearcă acum.
- Nu ştiu. - Da, nu ştiu... E un mister.
- Gilbert, mulţumesc oricum. - Nicio problemă.
Vino să te joci cu mine în apă!
Nu mă poţi găsi. Nu mă poţi găsi nicăieri.
- Spune "Unde e Arnie?" Spune asta! - Nu, vreau să intri în apă cu mine.
Nu. Spune "Unde e Arnie?" Spune "Unde e Arnie?" Spune asta!
- Unde e Arnie? - Nu mă poţi găsi.
Mai spune o dată. Bună! Mai spune o dată şi apoi va trebui să mă cauţi.
Voiam să înoţi cu mine, Arnie.
Nici nu încerca, pentru că a tras o sperietură mare cu apă şi nu va intra.
Nu intru în apă.
- Tu nu vrei să intri în apă? - Nu.
De ce nu?
- Ţi-e frică să intri în apă? - Nu, nu.
- Eşti sigur? - Sunt sigur.
Îi este frică. Ţi-e frică, Gilbert?
Bine, ce vrei să vezi? Vrei să vezi...
- Vrei să mă vezi udându-mă puţin? - Da.
Să împroşc puţin cu apă?
Puţin mai mult.
Asta vrei să vezi?
Asta vrei, nu? Eşti fericită?
Spune-mi ce-ţi doreşti, cât de repede îţi vine în minte.
- Bine? - Bine.
Ce îţi doreşti?
- Mai repede! - Bine.
Vreau un lucru nou.
O casă. Vreau o casă nouă pentru familie.
Vreau... Vreau ca mama să ia lecţii de aerobica.
Vreau ca Ellen să se maturizeze. Vreau un creier nou pentru Arnie.
Vreau...
Ce vrei pentru tine? Doar pentru tine.
Vreau să fiu o persoană bună.
Nu pot... nu pot să fac asta. Nu pot...
- Bine. - Unde e Arnie?
Arnie!
Scuzaţi-mă, doamnă, l-aţi văzut pe fratele meu?
Nu.
Rahat.
Vino.
Aici!
- Am făcut-o din nou! - Desfă centura.
E în regulă, Jerry. ÎI iau eu.
- ÎI iau eu. E în regulă, Jerry. - ÎI reţinem.
Nu se va mai întâmplă, promit de data asta.
Te-am avertizat pe tine, am avertizat-o pe sora ta,
ca data viitoare va fi pentru ultima oară.
Aprinde girofarul şi porneşte sirena.
- Nu-mi vine să cred. - Porneşte sirena pentru mine!
Bravo, Gilbert!
Jerry, ascultă. Va trebui să-I iei uşor.
O să avem grijă de el, Gilbert.
- Trebuie să stai cu ochii pe el. - În regulă.
Puneţi sirena. Puneţi sirenă, da? Puneţi sirenă, da?
Ştiu, şerifule.
Ştiu asta, şerifule.
Bine.
Boule!
Probabil că asta o să-I înveţe minte.
Probabil că încearcă să-I facă să înţeleagă.
Da. Aşa e.
Adu-mi haina.
Poftim?
Adu-mi haina.
Adu-o!
Să mergem.
Cel puţin e într-un loc sigur. Cel puţin cineva îl supraveghează.
Taci, Ellen.
Voi aşteptaţi aici. Mă întorc imediat, da?
Mamă, lasă-I pe Gilbert să se ocupe de asta.
- Jerry, hai, te rog. - Te rog, ia loc afară.
- Te rog, trebuie să-I eliberezi. - Aşteaptă să-ţi vină rândul.
- Nu cred că înţelegeţi. O să... - Uite...
Nimeni n-o să facă nimic până când nu te duci să stai jos, afară...
Jerry!
Jerry, am venit după fiul meu.
Şerifule?
Şerifule, eşti acolo?
Bonnie, va trebui să completezi nişte acte.
- Nu! Nu! - Procedura poliţiei cere...
- Îmi vreau băiatul, Jerry. - Dar, Bonnie, trebuie să te calmezi...
Băiatul meu! Adu-mi băiatul!
Haide. Te duci acasă.
Scumpete, eşti liber! Puiule.
- Să nu mai dispari aşa. - Bine.
- Promite-mi. - Mama!
Eşti liber, scumpule. Eşti liber. Să mergem acasă.
Bună!
Priviţi!
Din cauza asta are nevoie de baston.
Mama, n-au aprins girofarul nici pentru mine.
Aprins girofarul.
Uitaţi-vă la mine!
Mă ascund! Spuneţi "Unde e Arnie?"
- Spuneţi asta. - Arnie, dă-te jos.
Gilbert, vino să mă cauţi.
Unde e Arnie?
Aceea e mama mea. Mama mea.
Gilbert, vino să te joci cu mine aici, sus. Vino să te joci cu mine.
Doamne, a fost atât de curajos ceea ce a făcut mama ta.
Ştii asta, nu?
Mi-ar plăcea să o cunosc.
Nu, n-ai vrea.
Unde vei pleca mai departe?
Mi-ar plăcea să o cunosc pe mama ta.
În sigură şi eternă speranţă a învierii la viaţa veşnică
îl lăudam la Dumnezeul Atotputernic pe fratele nostru Kenneth Carver
şi îi dăm corpul său, pământului. Pământ cu pământ...
cenuşa cu cenuşa şi praf cu praf.
Dumnezeu să-I binecuvânteze şi să-I îngrijească.
Dumnezeu să-i facă faţă strălucitoare şi să fie milos cu el.
Dumnezeule, învredniceşte-l şi dă-i linişte.
Doamne Iisuse, prin moartea ta, ai luat cu tine înţepătura morţii.
Dă-ne-o nouă, servitorilor tăi, ca să-ţi urmăm în credinţă,
căci tu ne arăţi calea prin care în cele din urmă,
vom cădea adormiţi în pace, prin tine.
La uitaţi! La priviţi ce vine!
Dumnezeul păcii care a adus iar din morţi pe Domnul nostru Iisus Christos.
Marele pastor al oilor, prin sângele eternei...
E un Burger Barn, Gilbert! Gilbert, e un Burger Barn!
...Lucru care e mulţumitor pentru el prin Iisus Christos. Amin.
- Băieţi, puteţi lua tot ce vă doriţi. - Puteţi lua bomboane dacă vreţi.
- Lar eu, ţigări mentolate, te rog.
Îţi place guma? Îţi place guma? Mie îmi place guma. Uite una bună.
Uite, ia asta. O poţi lua. Ia-o.
- Vrei şi tu guma? - Mergem în Saint Louis.
Nu pot sta în casa aia.
Îmi pare rău pentru...
Mama o să aibă grijă. Fugiţi afară.
Toată lumea crede că l-am ucis.
Tu crezi?
Nu.
Îmi lipseşte...
Şi nu-mi lipseşte.
Îmi lipseşte şi nu-mi lipseşte.
Aşadar, Gilbert, ce se va întâmpla cu tine?
- Probabil că... - Încă nu te-ai gândit.
Săracul Gilbert. Blocat aici...
Are grijă de ceilalţi, uitând de el însuşi.
- Mami? - Mama vine într-un minut, dragule.
Bine.
În ceea ce-i priveşte pe băieţii mei...
Mă gândeam că, dacă băieţii mei vor ajunge să fie ca tine...
Bună!
Mă gândeam că ar fi frumos ca băieţii mei să fie ca tine.
Îţi aparţine în întregime.
O să-i simţi lipsa?
Da.
Bine.
La naiba!
Deci, ce credeţi?
Nu-i aşa?
Uite, încearcă un milkshake.
E cu lapte adevărat.
- Glumeşti. - E lapte adevărat.
Bob...
- Felicitări. Arata grozav! - Mulţumesc din suflet.
Ce vrei să faci? Să deprimi pe toată lumea?
O să le strici pofta de mâncare.
Tu eşti Mike, da? Vrei să vii mâine la petrecerea mea? O să fac 18 ani.
Vrei să vii?
Poţi veni şi tu dacă vrei. Nu te cunosc, dar poţi veni.
Ce plăcut să văd atâta lume în această zi importantă.
Această zi marchează începutul unei noi ere pentru Endora,
pentru familia Burger Barn şi, sper, pentru voi toţi.
Noi, cei de la Burger Barn,
suntem angajaţi într-o relaţie foarte specială cu voi,
una care va dura multă vreme. În vremea în care multe lucruri dispar,
Endora decide să-i dea Burger Barn o şansă, o nouă suflare de viaţă.
A reparat-o. Rulotă e reparată. Şi o să plecăm mâine.
Poţi veni la petrecerea mea, mâine. Poţi veni.
Bine.
Deci, sunt invitată.
E bine.
- Nu vrei să vin? - Nu. Adică, vino dacă vrei.
Deci aşa vrei să fie?
Trebuie să plec.
Ai grijă, da?
Pa, Arnie.
- Nu. - Hai să facem baie.
- Nu. Nu! - Arnie?
- Băieţi!
Trebuie să faci baie, Arnie.
Arnie, trebuie să faci baie. E ziua ta.
- Arnie... - O, nu!
- La naiba! - Arnie, nu!
Doamne...
Nu mai pot face încă unul. Nu pot!
Trebuie să avem un tort, Gilbert.
Atenţie, cumpărători.
Reţineţi: Fiecare zi din săptămâna asta e ziua cuponului dublu.
- Vă pot ajuta? - Da.
Sora mea a sunat pentru o comandă, pe numele de Grape.
Da, e gata.
Poftiţi.
Vă costa 19,75 dolari.
- Pleacă, Arnie. - Gilbert, ce e acolo?
- E o surpriză. Nu-i da atenţie. - Ce, ce e în cutie?
N-o atinge. Dacă o atingi, te omor.
Nu te înţeleg.
Uite, mă voi bucura de petrecere de aici. O să fiu bine.
O să vezi. Totul va fi bine.
Şi ce-ar trebui să le spun oamenilor?
Arnie împlineşte 18 ani. Nu aştepţi de atâta vreme asta?
Nu tu ai fost cea care a vrut să avem această mare petrecere?
Eu n-am vrut.
- La naiba! - Nu pot să cred!
- Arnie! - O, frate.
- Uite, mănâncă tortul! - Rahat!
- Arnie! - Gata. Las-o baltă.
- Bravo, Arnie. - Arnie!
Acum ce vom face?
Arnie!
Vino aici!
Ai idee cât a costat ăla? Ai idee ce a trebuit să fac?
Haide. E timpul să faci baie.
Dezbracă-te.
Dă-le jos!
- Treci în cadă. - Gilbert, nu!
Dă-ţi jos hainele alea. Haide.
- Gilbert, nu! - Nu te mişca. Nu te mişca!
Gilbert, opreşte-te!
Gilbert!
Ce-ai făcut?
Mama!
Arnie?
Arnie!
Ce se întâmpla?
Nu-ţi face griji, mamă.
Ellen, să mergem!
Acum părăsiţi Endora Să reveniţi curând!
- Ar trebui s-o sunăm pe maică-sa. - Nu, nu. Nu e cazul.
Ştiu unde locuieşte. ÎI pot duce eu. E sigur bine. Da.
Arnie, vrei să ne plimbăm?
Vrei să ne jucăm, Arnie?
Haide, Arnie! Ştiu că poţi. Haide!
Deci, ne vedem puţin mai încolo.
- Pa! - Pa, Arnie.
Ai grijă.
Ştii, m-am înecat, nu? M-am înecat acolo.
Nu, doar te-ai curăţat.
- Pa! - Mulţumesc mult.
N-ai pentru ce.
L-am lovit.
L-am lovit atât de rău, că...
Se va face bine.
Nu-I răneşti pe Arnie. Pur şi simplu nu-I răneşti.
Trebuie să plec.
N-am unde să mă duc.
A trebuit să lucrez ore în plus doar ca să o hrănesc.
Deci e vina ta?
Nu înţelegi. A fost în şoc ani de zile. A dispărut.
Nici n-a zis "la revedere". Pur şi simplu...
Într-o zi, pe neaşteptate...
a plecat.
Atârna acolo.
Atunci a început totul.
Era aşa de drăguţă.
Era aşa drăguţă şi... amuzantă.
Deci crezi că e vina lui?
Nu.
Nimeni nu ştia ce simţea el.
Nu dădea nimic din el. Era acolo şi atât.
Încercai să te joci cu el, să-I faci să râdă, să zâmbească, să...
Nu ştiu... să-I enervezi.
Dar nimic. De parcă, era deja mort.
Am cunoscut un tip ca el.
- Bună. - Bună.
E ziua lui Arnie.
Trebuie să mă duc acasă.
Mulţumesc.
Transmite-i mamei tale complimente din partea mea.
- Amy, ia uite cine a venit. - Unde ai fost?
- Eşti bine? - Da, sunt bine.
E viu.
Amy? Unde e Arnie?
Amy. Te rog, Amy.
E bine?
Mai bine îl întrebi tu asta.
Unde e?
Mă întreb unde poate fi.
Amy?
L-ai văzut pe Arnie?
Nu, credeam că e cu tine.
- Nu? - Nu!
Arnie?
L-a văzut cineva pe Arnie?
Unde e fratele meu?
Vino aici.
M-ai speriat, amice.
L-ai speriat pe Gilbert. Nu-I speria pe Gilbert, da?
- Nu-I speria pe Gilbert, da? - Bine.
Vino aici.
Cine te-a prins?
Ar fi bine să vorbeşti cu mama.
Mama?
Ceea ce ai făcut a fost...
E un băiat neajutorat, Gilbert.
Şi apoi să dispari aşa?
Urăsc asta.
Ştii cât urăsc asta.
Ai ieşit pe uşă şi am crezut... N-aş mai suporta.
Dar te-ai întors, Gilbert.
De ce?
De ce ai făcut-o?
Nu ştiu, mamă.
Sunt aici acum.
Da, eşti. Te-ai întors pentru petrecere.
Gilbert.
Nu-mi pot imagina cum e pentru voi, copii.
- Ştiu ce povara sunt. - Nu spune asta.
Ştiu.
Şi ştiu că ţi-e ruşine cu mine.
Nu, nu-mi e.
Niciodată nu mi-am dorit să fie aşa. Niciodată n-am vrut să fiu o glumă.
- Nu eşti o glumă, mamă. - Niciodată n-am vrut.
Nu eşti o glumă.
Gilbert, te rog să nu dispari. Te rog să nu dispari.
Ai crescut şi începi să devii o tânără domnişoară.
Mulţumesc.
- Salut. - Salut.
Nu vreau să-ţi stric ziua, dar aveţi o problemă serioasă cu fundaţia.
Vezi cum veranda e înclinata aici? E o problemă serioasă, Gilbert.
Trebuie să intrăm dedesubt...
În primul rând, trebuie să umplem aici, ca să nu se mai strângă apa.
Şi probabil... Ce?
- Bună. - Bună.
- Bună, Gilbert. - Nana.
- Eşti gata? - Pentru ce?
Vreau să... Vreau să vii să cunoşti pe cineva.
Bine.
- Bună, Arnie. - Bună!
- Uite-ţi cadoul. - Arnie, ce spui?
Mulţumesc!
Mama?
Mamă, vreau să cunoşti pe cineva.
- Nu! - Te rog?
- Doar de data asta, pentru mine? - Gilbert, e în regulă.
- O putem face mai târziu. - Nu. Asta îmi doresc.
Fă-o pentru mine, te rog? E diferit. Nu va mai râde nimeni.
Nu te voi mai răni, mamă. Promit.
Te rog.
Bine.
Becky?
Mamă, ea e Becky.
- Bună. - Bună.
- N-am fost întotdeauna aşa. - Nici eu n-am fost întotdeauna aşa.
- Mi se spune că sunt un miracol. - Eşti un miracol?
- Sunt un miracol. - Un miracol cu picioare. Pot să cred.
- Pa. - Pa, Arnie.
- Pa. - Ai grijă.
M-am simţit foarte bine.
Ştiu.
Nu ştiu ce să spun.
Spune "mulţumesc, " Gilbert. Spune "mulţumesc".
Mulţumesc.
- La revedere. - Nu, nu e "la revedere", Arnie.
E noapte bună. Noapte bună. Noapte bună ţie, dar nu mie.
Uite că vin!
Pa! Aşteaptă!
Mama?
Mamă, ce faci?
Amy? Amy?
Să te odihneşti, mamă.
Meriţi să te odihneşti.
Amy, adu-mi sărbătoritul. Îmi vreau sărbătoritul.
- Poftim, mamă. Uite nişte apă. - Gilbert.
Eşti cavalerul meu în armura sclipitoare. Ştiai asta?
- Cred că vrei să zici strălucitoare. - Nu. Sclipitoare.
Sclipeşti şi străluceşti.
Odihneşte-te, da?
Culcă-te.
Mama!
Trezeşte-te!
Te ascunzi, nu?
Ştiu asta.
Trezeşte-te!
Mamă, trezeşte-te!
Mamă, opreşte-te! Opreşte-te, mamă!
Opreşte-te! Gilbert!
O să am nevoie de mai mulţi oameni.
Aprinde girofarul. Aprinde-I.
Cred că ai nevoie de Garda Naţională ca s-o scoţi de acolo.
Îmi pare rău pentru asta.
Va fi nevoie de o macara că s-o scoatem.
O să fie o mulţime de oameni.
Sunt sigură că o să fie o mulţime.
E aşa de frumoasă.
Nu e o glumă. Ea nu e o glumă.
N-o să permit ca ea să fie o glumă.
Arnie.
Vom avea nevoie de ajutorul tău.
Gilbert, ei sunt?
Nu. Nu încă.
- Când o să vină? - Curând.
Fratele meu Arnie mai are puţin şi împlineşte 19 ani.
19.
Gilbert, uite acolo!
Amy a primit o ofertă să se ocupe de o brutărie din Des Moines.
- Ei sunt? - Da, ei sunt.
Ellen abia aşteaptă să schimbe şcoală.
Arnie a întrebat dacă vom pleca şi noi, iar eu i-am spus:
"Păi, putem pleca oriunde dacă vrem".
- Becky! - Putem pleca oriunde.
- Vine Becky, nu, Gilbert? - Da. Vine.
Becky! Haide! Haide, Gilbert.